EN ORIGINALFILM FRA NETFLIX
I USTAND
Får jeg lov?
Den ble ødelagt.
Skal jeg reparere den?
Kan du det?
Jeg kan prøve.
Vet du hva jeg gjør når jeg er redd?
Jeg teller hjerteslagene.
Når jeg er redd, slår hjertet fort.
Men når jeg konsentrerer meg, slår det saktere. Prøv.
Én, to, tre, fire, fem, seks, sju,
åtte, ni,
ti, 11...
Nå er du vel ikke redd mer?
TI ÅR SENERE
AVSLUTNINGSFEST OPPVARMING: DJ CABALLERO
GOD SOMMER!
Det er over. Endelig fri.
Ja. Nå begynner det verste.
Jeg håper at jeg får studieplass, ellers må jeg jobbe i butikken til pappa.
Om 20 år blir du en kjeftesmelle som kaster telefonen veggimellom.
Før hopper jeg heller fra en bygning.
Må du være skoleflink for å bli pilot?
Blir du med?
Hvor da?
AVSLUTNINGSFEST
Ja visst.
Kult.
Så lenge det ikke tar overhånd, er det ingen grunn til bekymring.
Greit.
-Jeg går og handler. -Ja vel, mamma.
Hvordan går det med Anchi?
Vi snakket sammen.
Stakkars liten.
Jeg glemte å nevne at det må til hvis du skal få deg noe.
Jeg liker henne. Hun elsker skrekkfilmer, som jeg.
Hun går også i terapi.
-Går hun også til psykolog? -Psykoterapeut.
Ja vel, da. Du har gått til "psykoterapeuten" i ett år nå.
Uten meg ville du sett på porno nå i stedet for å feste med Anchi.
Vi snakket faktisk om deg også.
Om meg?
Faen da, Bram. Ikke snakk med andre om meg.
-Hvorfor ikke? -Derfor. Jeg vet ikke.
Hva sa hun? Er det meg hun er interessert i?
Ikke rart hun glodde på meg.
Hun liker deg ikke overhodet.
Takk for at du delte det.
Jeg digger henne. Jeg har sans for gærninger.
Derfor er vi venner.
Greit. Vi sees i morgen. Hun venter på meg.
Kos deg.
Mamma?
Bosco?
Når har jeg sviktet deg? Nei, nå svarer du meg.
Svar meg! Har jeg sviktet deg? Har jeg?
Gjeldsbrevet forfaller i morgen.
Se på datoen!
Kom igjen, hva står det her?
Forfallsdatoen er i morgen.
Slapp av. Jeg er rolig.
Jeg drar i banken og ordner opp.
Ro deg ned!
Helvete heller!
THE EVIL DEAD - PSYCHO MASKINISTEN - DARKNESS
Hallo?
Hva skjer?
Hva som skjer? Jeg vet ikke, du vekket meg nettopp.
Vil du spise frokost med meg?
Ja, jeg kommer. Hjemme hos deg?
Klokka 11.
Ja vel.
For en fæl morgen, Bosco.
"Hvordan gikk det med Anchi?"
"Hvordan gikk det?"
Hvordan gikk det?
Bra, sa jeg jo. Bra.
Jøye meg.
Så hemmelighetsfull du er. Noe skjedde.
Hva da? Jeg ser på film.
Du har sett den utallige ganger. Alle er like.
De er mer avskyelige enn skumle.
Vil du høre noe skikkelig skummelt?
Hva da?
Da jeg kom hjem i går kveld...
Hva skjedde?
Noe skikkelig rart.
Kanskje jeg drømte.
Det gjorde jeg sikkert, men det føltes så virkelig.
Jeg har aldri vært reddere.
Faren din glemte lunsjen sin.
Hvorfor vil du ikke snakke om Anchi?
-Tror du at jeg er sjalu? -Hold opp.
Du oppfører deg sært.
Har hun sagt noe?
Spytt ut.
Hva er det?
-Utrolig! Etter alle disse årene... -Jeg sa det!
-Hun liker meg ikke. -Det er ikke bare det.
Hva er det, da?
Typisk. Hun vil ha deg for seg selv,
så du får ikke møte vennene dine, altså meg.
Ikke belær meg om tingenes tilstand.
Jeg er ikke dum. Jeg vet hvordan ting fungerer.
-Du er nok litt dum. -Folk kjører for fort her.
Gi meg litt mer tid.
Hjelp meg.
Gi meg tid. Hva vil du ha meg til å gjøre?
Det kan du ikke. Jeg er ille ute om jeg mister butikken.
Du må hjelpe meg!
-Vent her. -Hør på meg.
Hør på meg! Hør på meg, for faen!
Hør på meg, for helvete!
Hør hva jeg sier, for helvete!
Hjelp meg, hør på meg! Hør på meg!
Går det bra, mamma?
Hei.
Er det meg, eller er moren din...
Hun blir aldri bedre.
Ikke så lenge hun må holde ut med pappa.
Hvordan døde faren din?
Hvorfor spør du?
Jeg vet ikke.
Du fortalte det aldri.
Jeg vet faktisk ikke.
Gi deg. Hvordan kan du ikke vite det?
Jeg sitter bare igjen med underlige minner.
Bruddstykker her og der.
Jeg var svært ung.
Jeg antok at han døde av utmattelse. Han jobbet støtt, bitter som han var.
Samme greia hver dag.
Hvis bitterhet kunne drepe, ville vi alle vært døde.
Vil du spise lunsj hos meg?
-Jeg... -Nemlig.
-Jeg kan bli med hvis du vil. -Nei.
-Hva står på, Bram? -Ingenting.
Noe er det. Skal jeg spørre henne selv?
La Anchi være i fred.
-Straks jeg finner ut hva det er. -La være.
Fortell det, så lar jeg være.
Dette er det som foregår.
Du legger deg oppi alt som foregår i livet mitt.
Jeg ringte i dag for å fortelle noe.
Men jeg turte ikke å si det.
Ikke tenk på det. Jeg skal ikke plage deg.
Jeg stikker.
Mamma?
Bosco?
Mamma?
Mobilen er avslått eller i et område uten dekning.
Vennligst legg igjen en beskjed.
Abraham?
Hallo?
Laura?
DIAGNOSE OG BEHANDLING DR. KARLA BERGER
Én, to, tre, fire, fem, seks...
Álex!
-Helvete, Bram! -Hva er galt?
-Du tok ikke telefonen! -Jeg var med Anchi. Hva skjer?
Jeg finner ikke mamma. Eller Bosco.
Hva så?
Det ligner ikke henne ikke å ta telefonen.
Men det er ikke alt.
Hva er det?
Du lot døra til leiligheten stå åpen.
Faen.
Jeg må ha lukket den da jeg gikk. Men jeg kan sverge på at den var åpen.
Er pappa hjemme?
På'n igjen. Han blir neppe blid.
Fy søren. Jeg merket ikke at moren din var her.
Hun er som et spøkelse.
-Er det noe nytt? -Middagen er ferdig.
Jeg hadde en venn, men legen bad meg holde meg unna.
Hvorfor det?
Jeg spurte, men han insisterte...
Jeg har sett episoden så mange ganger at jeg kan alt utenat.
-Hold opp, vær så snill! -Ikke tenk mer på det.
Bor det noen i etasjen under?
-Hvor da? -I leiligheten over gangen fra vår.
Ikke vet jeg.
Vet du noe om det, mamma?
Om hva da?
Bor det noen under oss?
Leiligheten står tom, så vidt jeg vet. Hvordan det?
Ingenting. Jeg syntes bare at jeg hørte støy derfra.
Husokkupanter.
Mobilen er avslått...
Intet svar å få. Se, så sent det er blitt.
Tror du at det finnes en sammenheng?
-Mellom hva? -Jeg vet ikke. Alt.
Jeg hører stemmer når ingen er der. Mamma er borte.
-Ikke vær redd. Alt er nok... -Hvor er guttungen?
Abraham!
Hører du meg, Abraham? Hører du meg?
Lukk opp døra! Lukk opp, ellers skal du få angre!
Hva skjedde?
Du besvimte.
Har mamma ringt?
Mobilen er avslått eller i et område uten dekning.
Vennligst legg igjen en beskjed.
Du ser jævlig ut.
Og moren din?
Det kan du tenke deg. Men det er over nå.
Neste gang vet jeg ikke hva jeg gjør.
Jeg stiller opp for deg uansett.
Jeg vet det, men dette...
Uansett, Abraham. Jeg mener det.
-Hør her, jeg er lei for... -Det er i orden.
Du har aldri snakket med andre jenter. Moren din teller ikke.
Jeg forstår at du flippet ut da den kinesiske jenta la merke til deg.
Jeg stikker. Mamma og Bosco er nok kommet hjem.
-Hvis det er noe... -Jeg vet det.
Men den jævlige situasjonen med pappa... Jeg må løse den på egen hånd.
Mamma?
Du har én ny beskjed.
Alt er i orden, Álex. Det måtte skje før eller siden.
Hallo?
Er det noen der?
Hallo?
-Skal jeg reparere den? -Kan du det?
Jeg kan prøve.
Hva i...?
Hvem er du? Kom deg ut av bilen min!
Ut av bilen, sa jeg!
Kom deg ut av bilen!
Hva skjedde?
Pappa ble påkjørt av tusen biler.
Tilstanden er kritisk.
Herregud.
Du vil ikke tro hva jeg opplevde.
Du?
-Hva nå? -Det blir vel mye papirarbeid.
Butikken var på randen av konkurs. Kun gjelda gjenstår.
Det var bare det som manglet for at det skulle bikke over for mamma.
Går det bra?
-Jeg venter på rommet ditt, Bram. -Greit. Jeg kommer straks.
Er Álex her ennå?
Moren din vil åpenbart ikke ha meg her. Det er best at jeg går.
Bli her, er du snill.
Jeg trenger deg.
Bare nå i natt.
Du kan låne denne.
Hva vil kjæresten synes om at jeg overnatter?
Skulle det bry meg nå?
Bare bli her i natt, og...
Så hjelper jeg deg i morgen. Bli her.
Hva gjør de her?
Hva er det?
Pappas bilnøkler.
DET MÅ GJØRES, MEN JEG VET IKKE OM JEG ORKER DET. HVA GJØR JEG?
Bram!
-Hvem er det? -Hvem er det?
-Hallo? -Hallo?
-Er det hos politiet? -Er det hos politiet?
INNKOMMENDE ANROP JEG
La meg hjelpe deg.
Bosco?
Hallo?
Mamma?
DEN SYKE ROSEN
"Patologisk dissosiasjon oppstår når barnet må takle
overveldende eller skremmende situasjoner."
VENSTRE - HØYRE
BEVISSTHET - UBEVISSTHET UNDERBEVISSTHET
DEN SYKE ROSEN
KARLA BERGER - PSYKOTERAPEUT SJETTE ETASJE
Abraham?
Vi har nå gått tilbake til kvelden da faren din ble påkjørt, Abraham.
Jeg spør igjen.
Hva skjedde?
Abraham?
Abraham.
Greit. Vi avslutter for i dag.
Jeg teller ned fra ti til én. Når jeg kommer til én, våkner du.
Ti...
Mamma!
Doktor?
Bram!
Bram? La meg snakke med henne.
-Det kan jeg ikke. -Ingenting vil hende meg.
Jeg vil kun snakke med henne.
Endelig.
Álex?
Beklager hvis jeg har vært ufin. Jeg vil ikke krangle.
Du vil ikke tro hva som skjer meg.
Jeg fortalte hva jeg så på badet, men det er ikke alt. Det er som...
Det holder, Álex!
Du har rett.
Det er noe som skjer. Alt sammen er din skyld.
Hva mener du?
Disse.
Jeg skulle løse det selv. Du har rotet til alt.
Jeg trodde at det var vås. At du ikke fantes farlig.
Farlig, jeg? Hva feiler det deg?
Ro deg ned, Álex.
Hold deg unna meg!
Du har alt ødelagt forholdet til...
-Hvilke løgner har du fylt hodet hans med? -Jeg?
Ikke jeg, Álex. Det er deg.
Du er problemet hans, ikke løsningen.
Mamma?
Hva skjedde?
Mamma prøvde å begå selvmord.
Moren din?
Nå fant du det for godt å ringe.
Du overser mine rop om hjelp, men når du trenger meg...
Det er ikke det, Álex.
Jeg har prøvd å utsette dette øyeblikket.
Jeg ville ikke at det skulle skje.
En gang trengte jeg deg.
Ikke nå lenger.
Pappa er død, og jeg har Anchi.
-At du overhodet lever, er en byrde. -At jeg lever?
Beklager, Álex.
Jeg må gjøre det.
-Gjøre hva? -Innerst inne vet du svaret.
Du føler at virkeligheten ikke er ekte.
Det har blitt verre med årene.
Du er ikke i stand til å føle.
Du må gjøre visse ting...
...for å huske på at sansene og følelsene dine eksisterer.
Hvordan vet du det?
Fordi det er sant. De finnes ikke.
Du føler det jeg vil at du skal føle.
Er det dette du tror? De har fått deg til å tro på det.
Det er sant. Hvorfor kan du ikke godta det?
Fordi det ikke henger på greip, Bram!
Hva med det? Stans meg, da vel.
Jeg eksisterer jo bare i hodet ditt.
Det er som en drøm! Jeg skaper tankene, men kan ikke styre dem.
-Det er galskap, Bram. -Nettopp.
Når du er fem år, er fantasivenner vanlige.
Men i min alder er det en sykdom.
Ikke gjør dette.
Jeg er lei for det.
Du, livet ditt, familien din, eksistensen din.
Jeg drømte det.
Det er på tide å våkne.
Du slipper ikke unna.
Du eksisterer bare her.
HEISEN ER I USTAND DEN STANSER IKKE I DENNE ETASJEN
Det er Abraham. Beklager at jeg ringer nå. Noe har hendt.
Gjelder det Álex?
Takk, mamma. Nå kan du gå.
Skynd deg, Abraham. Pappa er snart hjemme.
Nei, Gabriel. Hør litt på meg!
Hør! Du har ikke betalt på fem måneder.
Jeg orker ikke mer. Forstår du det, Gabriel?
Jeg mister butikken. Ikke ta det ille opp.
Hør på meg, Gabriel! Ikke legg på!
Gabriel!
Helvetes kødd! Faen ta dette! Helvete!
Jeg advarte deg.
Kom inn. Vi får prøve å løse dette en gang for alle.
Vent her, Anchi.
-Får jeg ikke komme inn? -Du har gjort nok.
La henne få lov. Hun ville bare...
Hva ville hun? Prøve å hjelpe?
Nå ser du hva som skjer når du prøver å ta snarveier.
Kutt det ut.
Psykiatri er ingen lek.
Ha meg unnskyldt, Anchi.
Abraham.
-Hvordan har du det nå? -Jeg er redd.
Hvor er Álex nå?
Jeg vet ikke.
Álex kan ikke ha forsvunnet, Abraham.
Jeg finner henne ikke.
DIAGNOSE OG BEHANDLING
"Dissosiative lidelser kan påvirke følelsene, oppførselen og hukommelsen.
Vedkommende innser ofte ikke hva han opplever."
Det kan hende at hun skjuler seg blant underbevissthetens undertrykte minner.
Vi prøver å nå frem til det stedet.
Er du klar?
Jeg teller ned fra fem til én. Fem...
"Det kan virke som om han lyver.
Dette kalles amnesi.
Personen evner ikke å innhente viktig informasjon om nåtiden
eller fortidens vonde hendelser.
Den mest ekstreme formen
inntreffer når dissosiasjonen tar over."
Selvsagt.
Fire...
I USTAND
Du burde ikke være her.
Tre...
Du burde ikke være her.
To...
Én.
Abraham.
Jeg er her, doktor.
Heter du Álex?
Endelig møtes vi.
Vis styrke, Abraham.
Ikke la henne overta styringen.
Det er du som vil styre ham, fortelle ham hva han får gjøre.
Slapp av, Álex. Ingen vil gjøre deg noe.
Ikke det? Merkverdig.
Du har jo prøvd å drepe meg i ukevis.
Stans, Álex!
Hun ville ikke drepe deg! Hun prøvde å redde deg!
Fra hvem?
Nei!
Álex! Ikke gjør det, Álex!
Álex!
Greit, du vinner. Jeg skal forsvinne!
Men det er noe jeg må gjøre først.
Da jeg gjemte meg der inne...
Jeg så noe som jeg må vise deg.
UTGANG
Hva i...?
Hvem er du? Kom deg ut av bilen min!
Ut av bilen, sa jeg!
Kom deg ut av bilen!
Hva skjer nå?
Si det, du.
Jeg er redd.
Ja. Jeg vet det.
Du må reparere den selv.
-Jeg kommer til å savne deg. -Det vet jeg at du vil.
Vet du hva? Jeg er også redd.
Tekst: Marianne Heggernes